SRDCOVÝ KRÁL
"Říjen 1918. Válka je skoro u konce.
Němci ustupují, spojenci postupují.
Městečko na severu Francie očekává osvobození."
- Dráty na místě? - Všechno v pořádku
Pohněte.
Zavřít.
Rychle.
Vstupte.
Připraveno, plukovníku... akorát na čas.
Nepřítel se blíží k řece.
Mám odpálit most?
Ještě ne. Nejdřív ustoupíme z města.
A munice?
Kolik jí máme?
No dost, abychom vyhodili do vzduchu... celé město.
Pevnost a celé město vyletí do vzduchu...
až bude anglický generál sedět tady...
kde jsem teď.
Máte tu krásný umělecký orloj, pane francouzi.
Vělmi umělecky cenný!
A umělecky město taky vybouchne. Něco mě napadlo.
Rytíř udeří o půlnoci, ne?
Tak to udeří naposledy!
Plukovníku, moje ideologie...
Pouzději, Adolfe. Později.
Rytíř udeří o půlnoci.
- Co se děje? - Chtějí to odpálit!
- Němčouři! - Odpálit?
- Město, most, všechno. - Proč?
Musíme to dát na vědomí. Rychle, není čas.
Ven! Město vybouchne!
"Makrela se ráda smaží. Makrela se ráda smaží."
Němci odpalují hromadu munice.
dnes před půlnocí.
Rytíř udeří o půlnoci!
Proboha živýho, nelezte do města!
SPQ Makrele, odpovězte.
- Už tam nejsou. - Dej mi to, chlape.
Pojďte dál.
Pane.
"Makrela se ráda smaží."
Holič, samozřejmě.
Odboj.
"Němci odpalují munici...
zítra před půlnocí.
Nechoďte do města...
proboha.
Rytíř udeří o půlnoci. Dále nelze-"
Stop! Halt!
A mají za lubem nechat to celé vyletět do vzduchu.
Město i most.
Kdy?
Nevíme, ale někdy zítra před půlnocí.
Tak, pánové, ten most musí zůstat na zemi.
Je mi jedno, co to bude stát, ale musíme ho zachránit.
Jakékoli zpoždění v našem postupu...
rozhodí časový plán celé operace.
To by prostě nešlo.
Co navrhujete?
No, pane, navrhuji poslat jednoho z našich od munice.
Specialistu na časované bomby, trénovaného infiltrátora,
s plynnou francouzštinou, a vůbec.
Výborně.
Koho máme, kdo umí francouzsky?
Máme Plumpicka, pane.
Ornitolografický specialista, komunikační četa, narozen ve Francii.
Krása.
Požádal byste ho, aby se dobrovolně přihlásil?
Co se děje, Tlouštíku? Vypadáš nějak skleslý nebo co.
Žárlíš támhle na Okurku?
Nu tak podívej, něco ti teď přečtu.
Ukaž, najdu ti něco hezkého.
Už to máme, tak.
"Čas naší svatby, krásná Hippolyto, se rychle blíží.
Už jen čtyři dny, a bude nová luna -
jak ta stará ubývá pomalu-"
- Ano, pane. - Hlaste se plukovníkovi.
Vojín Plumpick, pane!
Vojín Charles Plumpick, ornitolografický specialista...
komunikační četa, rota hlavního štábu, hlásím se, pane.
- Výborně, Pumpernikle. - Plumpick, pane.
Nikl, krása. Oceňuji dobrovolníky.
Statečný chlap.
Pohov.
Ven!
Předpokládám, že to umíte s mapou.
Vaše mise je jednoduchá. Dostat se do města-
- Umíte francouzsky? - Oui, pane.
Kontaktujte místní špiony. Městský holič to vede.
Najděte výbušniny a zlikvidujte rozbušku.
- To by vám nemělo zabrat dlouho, co? - Ne, pane. Ano, pane.
Ale napadá mě, pane, jestli máte správného Plumpicka, pane.
Víte, já jsem specialista na ornitolografii, pane.
Tohle si žádá specialistu, Pumpernikle.
- Plumpick, pane. - Nikl.
Vy si snad ta jména taháte z klobouku. Co vaše francouzština?
Docela dobrá, pane. Ale chápejte pane, ty výbušniny.
Říkám si, jestli třeba někdo z chlapců od munice...
by neodvedl byť trošičku lepší práci, pane.
Poslat dva muže do toho pekla?
Poslechněte, chlape. Město může vyletět každou chvíli.
Vy chcete, abych riskoval životy dvou mých vojáků?
Proč, krucifagot?
Život každého z těch mužů tam venku...
je mi vzácný jako můj vlastní.
Toho si je mužstvo vědomo, pane, a oceňujeme to, pane.
Tomu se říká vedení, chlapče.
Ano, pane. Ale ohledně těch výbušnin, pane-
To bude stačit, Pumpernikle. Nejste snad dobrovolník?
- No, abych řekl pravdu, pane- - Tak vidíte. Pojďme na to.
Čas kvapí. Město může vybouchnout každou chvíli.
Na to nezapomeňme.
Nemyslím, že bych zapomněl, ani kdybych chtěl.
No, tak jen do toho, chlapče.
Mimochodem, heslo pro váš kontakt s tím holičem je...
"Makrela se ráda smaží."
Jo a, kdybyste mohl zjistit, co sakra myslí tím...
"Rytíř udeří o půlnoci"?
Francouzi tak slovíčkaří. Otázky?
- Ne, pane. - Dobrá.
Jen mě zajímá, jestli máte správného Plumpicka, pane.
Víte, ohledně těch výbušnin-
Skot!
Ustupte králům.
Sek, odseknout ženě hlavu.
- Teď vy. - Já.
Kde to jsem?
Jsem Křížový vévoda.
Kardinál Daisy.
Křížový vévoda.
Kardinál Daisy.
No tak, příteli. Představte se.
Srdcový král!
- Vaše veličenstvo! - Taková čest!
Rychle pryč... samí blázni!
Dámy a pánové, král se konečně vrátil!
Já jsem krále nikdy neviděl!
Ať žije král!
Tady to je!
Hodná kočička!
Račte dál, chlapci!
Madam, jsem pro vás vhodným manželem?
A co si myslíte vy o mně?
- Vy jste ten holič? - Očividně.
Mezi námi: "Makrela se ráda smaží."
Jistě.
Ještěže. Už zas můžu dýchat!
Dýchat nepřestávejte, nebo se nedožijete stáří.
- Nashledanou. - Tak hezké, že jste přišel.
- Vy platíte zákazníkům? - Ano. Proto jde obchod tak dobře.
Dobře, rychle. Kde jsou němci?
Já vám to zjistím. Jsou tu nějací němci?
Když člověk křičí, nikdo neposlouchá...
Žádná tajemství.
Rytíř udeří o půlnoci. Co to znamená?
Tenhle elegán je vskutku bizarní!
- Kde je ta pevnost? - Co že je pevnost?
- Tam kde je munice! - To není můj obor!
Ohledně toho tady s generálem.
- Kde je? - Otevřte jednou oči a dívejte se.
Mladý pane, viděl jste krále?
- Jakého krále? - Srdcového krále!
Tak, tak kde jsme to byli?
Hledáte někoho? Sedněte si.
Někoho, kdo si říká generál.
Generál! To mi pomůžete... našel jsem své šaty...
ale ne svoji osobnost!
Je to jasné. Jsem generál Geranium! Kde jsem nechal hlavu...
Buďme struční.
"Makrela se ráda smaží."
Nerozumím vám.
Já taky ne. Nikdo nás neslyší. Mluvte otevřeně.
Ten to nevykecá.
"Rytíř udeří o půlnoci", co to znamená?
Půlnoc, hodina zločinu!
- Musíme tomu zabránit! - Není času nazbyt!
Kam jdeme?
Chovejte se, koťátka! Tatínek se hned vrátí.
Nechal jste dveře otevřené!
Je tak zvyklý být v kleci, že nechce ven!
To si musí rozhodnout sám.
Král zvířat.
Když je řeč o králích, viděl jste ho?
Přijel včera v noci; velmi šarmantní mladý pán, co vím.
Poslouchejte, partizáne, dost toho divadla a dvojsmyslů!
Jsem tu kvůli pevnosti a rytíři a ničemu nerozumím.
Já taky ne.
Nejsem tu kvůli báchorkám!
Na policajty a zloděje jsem moc starý!
- Jak jste starý, chlapče? - To by stačilo!
- To bolí! - Kde je ta pevnost?
Jaká pevnost?
To je blázen!
Srdcový král!
Jsem králem bláznů!
Musím je varovat!
Díky bohu, jsi pořád tady!
Klid, jsem to já. Jen mám jiné oblečení, to je všechno.
Jeden z vás musí donést zprávu plukovníkovi.
Tak. Můžete si to rozhodnout.
Charles Plumpick velitelství.
Špatné město. Obyvatelstvo divné.
Šimpanz šach mat.
Potkán jeden medvěd, dva lvi...
ale žádný kontakt s Makrelou.
Tlouštíku, budeš to ty. Ano.
Dám ti to na nohu.
Na malou nohu, protože ti nechci ublížit.
Tak je to správně.
Zapomněl jsem na nejdůležitější.
PS: Pevnost zmizela.
Hodně štěstí!
Holub se zprávou... sestřelte ho!
Rychle, přečíst!
"Charles Plumpick."
"Pevnost zmizela."
Hamburgere, vemte pár mužů a zkontrolujte to.
Vy chlapi, se mnou, okamžitě!
Zpráva od Plumpicka, pane.
Bylo na čase.
"Potíže: špatné město, obyvatelstvo divné...
potkán jeden medvěd a dva lvi,
ale nebylo možné kontaktovat makrela."
Pánové, zajisté není žádný důvod být zbytečně znepokojeni...
ale zdálo by se, že výsledek celého tohoto tažení...
je nyní v rukou zhola nepříčetného šílence!
Vojínu Pumperniklovi ruplo v kouli!
Kapitáne, najděte mi hned tři dobrovolníky!
- Muži. - Pane!
- Chci abyste odešli okamžitě. - Pane!
Stůjte! Vraťte se!
Kam si sakra myslíte, že jdete?
Nemáme ponětí, pane!
Dívejte sem. Sem!
Pojďte se podívat.
- Jdete za Pumperniklem! - Pane!
Stát! Zajistit tu pevnost!
Pumpernikl.
Není to německé jméno?
Polku, Hyacint!
Moment... někdo tu je.
Zapálíte mi?
Pozvete na skleničku?
Ten tedy utrácí!
Chceš vědět, jak se jmenuju?
Ne není odpověď! Jmenuji se Hyacint.
Mám se obléct jako hospodyňka, maminka nebo jeptiška?
Takhle vypadáte dobře.
Poslouchejte... posaďte se...
a už se nehýbejte.
- Jste... děvka? - Ano!
- A já zákazník? - Ano!
Dobrá. To si rozumíme.
Válka... víte, co to je?
Všude okolo města...
tam v kopcích...
jsou lidé, co vám chtějí ublížit.
Řekněte jim, že jsem neškodná.
To by neprošlo.
Město může vybouchnout každou minutou...
Ani bych nemusel dokončit tuhle větu!
Jaká škoda. Máš hezký hlas.
Poslechni, to je jen chiméra.
Řeknu ti mé tajemství.
Žiji současnou chvílí.
- O nic víc nejde. - Máte pravdu, ale...
Prostě nejsem holka pro tebe, no. Přivedu ti někoho jiného.
Slečny!
Narciska nebo Růžička, Pomněnka nebo Vlčkomák.
Vaše volba.
A nebo ne. Tenhle pohled si jeden nesplete.
Nedotčená a krásná.
Já jsem Vlčkomák. A ty?
Charles.
- Červenej se. Na to muži letí. - Má ze mě strach?
Jistě. Muži se zdají tvrdí, ale jsou měkcí jako špičky chřestu.
V srdci malá miminka.
- Pojďte... pojďte dál. - Vy s námi zůstanete?
Abyste se přiučili o ptáčcích a včelkách. Maminky zahálely.
Nevíte, kde začít? Já taky ne.
Tohle je ložnice.
Postel. Lampa. Vypínač.
Navrhuji začít po tmě, pak rozsvítit.
Podívejte se na objekt své touhy zblízka.
Pak zase zhasněte. Láska se hraje jako dáma, černá a bílá.
- Svlékne se? - Jistě. Nespěchej.
Tady je nějaké pití. Zatáhla jsem závěsy.
Mám pocit, že jsem vás vždycky znala.
Co byste rád?
Ztratit paměť.
To je jednoduché.
- Co to děláte? - Pokukuji klíčovou dírkou. Zavřete.
Srdcový král!
Co tu děláte, pane?
Láska nám přivedla krále nazpět!
Nastupovat, vaše veličenstvo.
Všichni tudy.
Vévoda je velmi citově založený.
Jednou jsem ho viděl plakat, když umřela moucha. Moucha!
U Waterloo, v patnáctém roce.
A pořád pláče.
Bratranče, konečně jsi zpět! Ale v jakém stavu!
Rychle! Košili a sendvič!
Melouny a klobouk! Punčochy!
Vévodkyně, má manželka.
Starý netopýr.
Nohy má pořád studené.
Ale miluji ji už přes šedesát let.
Sire, zde jsou mé děti.
Vysmrkej se. Učeš se.
- Kde je Miminko? - Tam, mami!
Albericu, co se říká?
- Ať žije král! - Tak.
- Bonbon? - Zdovolením, je to suvenýr.
Musíš odpočívat před korunovací.
Dromedár je zapřežaný. Víš, jak jsou tyhle zvířata netrpělivá.
Podívej se sám.
- Kam jdeme? - Do katedrály
12. století. Trochu renovovaná jako moje žena. Ale miluji ji a ty taky budeš.
Ty malej darebáku! Dám ti na zadek!
Uklidníš se?
Nejlepší den mého života.
Vždy jsem chtěla jásot národa...
sedíc vedle nejpohlednějšího z mužů.
Nepřehánějte.
Ale to musím! Bez přehánění by nic nebylo!
Všichni tak šťastní a já jsem jim přijel zkazit oslavu.
Tyhle květiny, vaši přátelé, ta laskavost-
To vše umře a já s tím nemohu nic udělat.
Opravdový král dokáže cokoli.
Možná, ale já ne. Čas letí.
Vše vybouchne, jakože se Charles jmenuju.
Dívejte! Vojáci!
Vítejte.
Tvůj misál. Tvůj růženec.
Kam se poděl Alberic?
Vzadu v sakristii. Pořád je ho všude plno.
To je v pořádku, miláčku.
Co je tohle, karneval?
Dejte ty čepice dolů!
To je bordel!
K pevnosti!
Sire, dovolte mi, abych se k tomuto vyjádřil.
Očividně jste myšlenkami někde jinde.
Toto je posvátný moment...
a vy se tu vrtíte!
Chce se ti čůrat?
Tak co se děje? Usmívej se!
Mám strach.
Nemáš rád divadlo?
Jaké divadlo?
Divadlo světa. Škola války...
Francouzská komedie, Vatikán.
Ceremoniály, maškarády!
Usmívej se. Usmívejte se!
Korunu. Korunu?
Nikdo nemá korunu?
Sire, máte na sobě korunu?
Ne, ale půjdu nějakou hledat.
Četo, stát!
Co je to tu za nesmysly? Rychle, ukliďte to.
- Všechno v pořádku? - Ano, pane.
Kdo je tam?
Stát!
Ať žije král!
Doprdele! Už zase!
Nemusel jste se obtěžovat, sire. Nalezli jsme korunu.
Sakryš! Už mám v krku žábu ze všeho toho smradlavého kouře!
Děkuji. Dobrá věc dokonána.
Ať žije král! Ať žije Srdcový král!
Chceme proslov!
Je tak krásný!
Mé drahé stádečko. Dámy. Občané.
Život jest údolím slz.
Na svět přijdeme s pláčem...
a odejdeme s povzdechem.
A myslíte, že to dobrého Boha těší, vidět svá stvoření plakat celý den?
Vpravdě vám říkám, naše království...
Jeho království – je Radost.
Arab v jeho poušti s sebou nese...
své prameny a své Nebe!
Nebe... je říší uvězněného za mřížemi.
Dejte mi ten balon!
Stůjte!
- Má úcta, admirále. - Vstupte, pánové.
Jaký krásný stroj.
Tohle musí dobře střílet, co?
- Co se trochu projet? - Bylo by mi potěšením.
Ryba v rybníce, pták ve křoví, beránek ve své vlně...
přátelé v našich myšlenkách... a my – v našich hlasech...
Jako vůně růže.
To jest mluvnice a Zákon.
Rozhodli jsme se býti šťastnými...
a nic nás nezastaví!
- Ticho! - Amen.
Co...? Ukažte!
Zablokujte východy!
Jsme zachráněni!
Našel jsem pevnost!
Nepřítel prchl!
Ať žije král!
Ať žijí mí lidé!
Všichni do Trůnního sálu...
kde začneme oslavu, jež potrvá tři roky!
Republika má tu čest dát vám toto kolo jako dar.
Můžete šlapat mezi lidmi...
inkognito!
Na stranu, dámy.
Na denním světle vypadáte hrozně. Běžte domů.
Ať žije generál! Ať žije pan Marcel!
To je Plumpick. Pojďme, chlapci.
Ahoj, chlapci. Jak rád vás vidím, propána!
To byl generál s kadeřníkem.
Jsou mírní jako jehňátka. Není se čeho bát.
Toto kolo mi daroval dvůr.
Jistě vás potěší, že jsem zase našel tu pevnost.
Takže předtím byla hádám ztracená.
Ano, byla zakrytá květinami na moji korunovaci.
- Tvoji korunovaci? - Ano!
No, není času nazbyt. Celé by to mohlo vybouchnout každou chvíli.
Žádné dveře. Někudy se musí ven!
Ano, ano, chopte se ho. Rychle!
O co se sakra snažíte? Dokážu ji najít. Určitě.
Tudy, hoši. Pojďte. Rychle.
Pohneme s tím.
Probuď mě.
Ještě.
Dobré.
Vypadněme.
- Je mrtev? - Myslím, že jen spí.
To ty emoce při korunovaci.
Přeneste ho šetrně.
Chutná po jahodách... Ochutnejte!
Zralé jahody. Takové, jak je mám ráda.
Nevadilo by mi, kdyby byl z vévody paroháček.
- Paroháč? Kdo? - Nikdo, drahý.
Ano, potřebujeme paroháče, aby byla ve městě rovnováha.
Žádného nemáme.
Vše je všech.
- Musí se nám vrátit moc něžně. - Musí se probudit šťastný.
Mám ráda muže, kteří se budí šťastní.
Mám nápad.
Poslouchej. Co slyšíš?
Půvabný tikot tvého srdce, miláčku.
Tlukoucí srdce.
Tajné hodiny.
Srdce, jehož tlukot se smísí...
se srdcem našeho krále.
Žena, to je to, co potřebuje!
Svoji ženu.
- Kde nějakou najdeme? - Obětuji se sama.
- Hodná dívka! - Velkorysá duše!
Kdo mluví o duši?
Žádná sprostá slova, můj synu.
Zadeček vévodkyně patří vévodovi.
A já nepatřím všem?
Nemožné, drahá! Kdo by řídil tvůj podnik?
Vypadám snad jako bordelmamá?
Jsem hloupá! Vím, koho potřebuje, a dokonce ji miluje!
- Kde je? - U mě.
- V bordelu? - Jdeme, a rychle!
Klidněte se, pánové. Tohle není záležitost státu, ale žen.
Dobré odpoledne, vaše milosti!
Kde je Vlčkomák?
Vévodkyně má na tebe prosbu.
Perla. Nevinná jako jablíčko.
Prosím pojďte za mnou.
Nesvlékej se, dítě. Pro to tu nejsme, drahá.
Řekni, znáš muže?
Ne, ale chtěla bych.
- Proto jsi tady? - Ano.
Tady mám dobrou šanci nějakého najít.
- Kdo ti to řekl? - Můj malíček.
- A nebylas s nikým jiným? - Ne.
Tu potřebujeme.
Podívejte na ty kudrlinky.
Bude muset více vypnout hruď.
Hlava se nehýbe. Pouze nohy.
Trochu modře na víčka. A oranže mezi ňadra.
- Nemůžu jít jak jsem? - To je nápad!
Za tvým snoubencem, králem!
Klid, dámy. Když chcete muže, nesmí to být zřejmé.
- Pardon, máme takovou radost. - Tvůj kabát.
Jen sukýnku. Ta je má oblíbená.
- To jdeš ven jen tak? - Ano, po drátě.
Král si bere akrobatku!
Pánové, po špičkách ven.
Kdo jste?
Vlčkomák. Tvá snoubenka.
Ano. Pravda.
- Slečno, nikoho nepotřebuji. - To není pravda.
Jsem o samotě, jako všichni, a myslím jen na jedno.
Vzít si mě!
Jak jste se dostala dovnitř?
Oknem.
Budeme mít svatbu.
To jsem mohl vědět. Už to zase začíná.
Ano, všechno začíná.
Jsem trochu naivní...
protože, no...
Už nevím.
Ale doženeme ztracený čas.
Ztracený čas! Kolik je hodin?
Šest!
Nějak museli lézt ven! Museli!
Tohle je šílenství! Nemůžu to dopustit!
Musím dovnitř! Musm!
Teď budou lítat jiskry!
Nebo se dozvíme proč-
Už toho mám dost!
Proč?
Netleskejte, vy blázni!
Vyletím do povětří!
Umřít, to vám nic neříká? Víte, co to znamená?
Ne.
Poslouchejte. Nepřítel-
- Kde je? - Má armáda zaútočí.
Ne, promluvím s ním!
To pochybuju, ale co z toho.
Poslouchejte. Tady jsou naskládané bomby.
Časované bomby, tik tak.
Před půlnocí, za malou chvíli...
jiskra. Výbuch!
A je po všem!
A koho to zajímá?
Mě!
Pokud potřebujete zkontrolovat všechny tik taky, doneseme je.
Co to děláte?
Tyhle jsou poslední, buďte si jist.
- Nechte je. - To je příkaz?
- Mé královské potěšení. - No, v tom případě...
Konečně se směješ!
To jen moje nervy.
Vaše veličenstvo, váš balon.
Teď je po něm!
Praskne mu balonek a on tleská.
Jaké to charaktery!
Nemůžu vás nechat umřít!
Pojďte. Všichni půjdete se mnou!
- K moři? - Ne, ke sněhu!
Do cukrárny?
Na prázdniny? Je to daleko?
Ano, moc daleko.
Přejdeme linie, pak vlak, pak loď-
- Na ostrov? - Až za moře.
- Na koni? - Ano. Za mnou!
Zde je králův kůň!
Nenechávejte mě o samotě!
Pojďte.
Za mnou.
Sire, vraťte se.
Je tam divoká zvěř!
Neslyšíte je? Lační po krvi.
Musíte jít se mnou.
Mezi námi a světem tam venku je zeď!
Je to příliš nebezpečné.
Pojďte, naposledy!
Charlesi!
Nemáš ponětí, jak jsou tam venku zlí!
Vpřed!
Pegasi.
Pojď, holka. Co je s tebou?
Charlesi!
Když chtějí umřít, tak ať si!
Já už tomu nepomůžu!
Vrátil se!
Podívejte, tady je!
Sire, co má za smysl cestovat, když vše, co chcete, je doma?
Ať žije král, jakože jsem vévoda.
Vévoda? Čeho? Koho? Kdo tě jmenoval?
Kdo z tebe udělal krále?
Příteli, včera jsi byl v ústavu!
Žárlíš?
A vy, pane králi, jste včera...
byl tam venku s "těmi ostatními".
Pánové, králova polka.
Výborný nápad!
Polka pro krále.
Co mu je? Neřekli jsme nic urážlivého.
Kdo potřebuje krále?
- Všichni jsme si rovni! - Vy a vaše komunistické ideje!
- Mírněte se. - Dost!
Máš pravdu, drahoušku. Uklidněme se.
Marie, vše je jednoduché, a dokonce umírající.
Jak to udělat?
Zavřeš oči a nikdy je už neotevřeš.
Ale když zavřu oči...
Už neuvidím stromy nebo květiny...
nebo tvůj krásný knírek.
Mám ráda jeho pichlavé polaskání.
Byl jsem zrozen pro milostný duet?
Bezpochyby. Mazlíme se už 110 let!
Už jsme spolu nějaký ten čas.
Jaká to vlídná hodina, svatosti.
Víte, proč jsem sem nahoru chodil...
už od...
Bože můj, byl jsem tak mlád!
Už tehdy jsem věděl, že aby člověk miloval svět...
musí mu utéct.
Všimla sis někdy, Hyacinte...
jak je vše pokojné...
v předvečer bitvy?
Jak je to vše sladké?
Jak to ulevuje našemu svědomí?
- Potáhnete do války? - Přemýšlím o tom.
Jaká armáda vás povede k vítězství?
To je ten zádrhel.
Udělejte si svoji vlastní!
Jak?
Uděláme vám děti!
Batalión statných chlapců!
- Dělá generály. - A hromádku pěkných holčiček.
Všech v bordelech, jak jejich maminky.
Svět je tak jednoduchý. Na jedné straně muži, na druhé ženy.
Na jedné děvky, na druhé generálové!
Máte pravdu. Život je jednoduchý.
Tři minuty do dvanácté.
Zbývají tři minuty a je konec.
Nechci umřít.
Nikdo nikdy svoji smrt nepoznal.
Zbývají nám tři minuty života.
Tři minuty jsou super.
Máš pravdu.
Uvidíš, jak půjde rytíř ven.
Rytíř vychází o půlnoci.
- Kde? - Tam nahoře.
Na orloji. O půlnoci.
Heslo!
Zachráněni!
Jsme zachráněni!
Dobrá práce, mužstvo.
Takovéhle věci už jsem zažil.
Ať žije královna!
Půlnoc?
Dobrá práce. Pumpernikl to zvládl.
Ten chlap je hrdina. Město je naše.
Ještě jednou to vaše ožralé blouznění, MacFishi, a nechám vás zavřít.
- Buďte rád, že jsem v dobré náladě, chlape. - Pane!
- Vpřed, seržantmajore! - Pane!
Jednotko, připravte se na seřazení!
Seřadit!
Pět minut po půlnoci! Pět minut pozdě!
Nic nevybouchlo, Hamburgere!
- Zkontroloval jste bomby? - Ano, pane!
To je mi líto.
Poručíku! Odveďte ho!
Ústup!
Chci se pomilovat.
S králem? Nemáš strach?
Musíš být super.
Pak mi řekneš.
Vojáci!
Dobrá práce, Pumpernikle. Prvotřídní. Výborně.
Ano. Pane, bez nich bych to nedokázal, pane.
Musím říct, zlodušsky chytré, ta věc o šimpanzovi.
Bál jsem se, že lidi jsou tu trošku na-
Rádi bychom viděli výraz toho němčourka, co tu zprávu zachytil, co?
Zajisté, pane, vám muži, co jste je poslal za mnou řekli-
To myslíte, že bych poslouchal toho diagnostikovaného alkoholika?
- MacFishi! - Ano, pane!
Utáboříme se zde.
- Tady, pane? - Ano.
Vévoda, vévodkyně, má žena.
Starý netopýr, ale miluji ji.
Okolo tohohle hezoučkého knírku bych se moc ráda stočila.
- Pane, musím vám opravdu vysvětlit- - Později, prosím, Pumpernikle. Později.
Je mi ctí vás poznat, generále.
Ať žije Francie!
- Pojďme slavit! - Nemám dost času.
Neplýtvejte jím.
MacFishi! Přes noc propustka pro všechny, seržantmajore!
Dejte mi chvíli, abych se řádně oblékl.
Pane, musím vám vysvětlit-
Později, Pumpernikle, později. Jsem zaměstnán poslechem hudby.
Co to mají pod sukněmi?
Nic!
Myslíte všechno!
Tohle je nejlepší den mého života!
Ráda bych ohňostroje!
- MacFishi. - Ano, pane!
- Slyšel jste dámu. - Ne, pane!
- Rádi bychom představení s ohňostroji. - Co mám použít na ohňostroje, pane?
Kanon, minomet, prach.
Proboha, chlape. To za vás musím pořád přemýšlet?
Podívejte, plukovníku!
Vítězství! Město vybuchlo! Všichni jsou mrtví!
Ano, ale Hamburger taky.
Železný kříž je cenný. I posmrtně.
Můj život je vám u nohou. Co byste chtěla?
Další zmrzlinu, pěkný prstýnek...
a přehlídku.
A tady ta přehlídka.
V každém případě je čas odchodu.
- Seřaďte mužstvo. - Pane!
Jednotko, seřadit!
Rychle!
Plumpicku, zařaďte se za kostelem.
Budu čekat u Hyacinty v podniku.
Neboj se. Vrátím se s moc medailemi.
Rychle, Plumpicku.
Ahoj, Vlčkomáku!
Ustupte přehlídce!
Jednotko, zbraň k ramenu!
Král odchází do války.
Ty ho necháš jít?
Ano, jde si pro medaile!
Co teď?
Rozlučte se s jeho veličenstvem.
Dáme mu pusu a vezmeme ho na přehlídku!
Jednotko, pochodem vchod!
Nechte mě! Musím jít.
- A tam je jich víc! - Jsou všude, jako krysy!
Dělají, jakože se neznají.
Samozřejmě... jsou to cizí regimenty.
- Žádný deštník? - Poslední květina!
Všichni pryč, nebo to schytáte!
Palte!
Vzdejte se! Nikdy!
Nemyslíte, že to tihle herci trochu přehání?
Jací divní lidé.
Tisíce vojáků, kanónů...
aut, se blíží ze všech směrů.
Co to propána může být?
"Osvoboditelé".
Legrace bylo dost.
Jdeme spát.
Vaše veličenstvo, necháváme vás s vašimi.
Sbohem, Charlesi.
Pojďte. Jdeme domů.
Generále, mé město nikdy nepochybovalo.
Získáváte armádní vyznamenání.
Váš pták taky. Prvotřídní okřídlený jedinec.
Vzácný pták a voják. Stateční a bystří.
Porazili jste nepřítele.
Dobrá práce.
A já bych rád...
přidal mé vlastní objetí k tomu...
které vám posílá prezident republiky.
Plumpicku, posíláme vás hned znovu na frontu.
Němčouři si stále drží tohle město...
a my ho vyhodíme do povětří.
Co zase?
- Řada na vás, vaše veličenstvo. - Pořád nějak nerozumím pravidlům.
Žádná nejsou.
No, teď jste tady. A už nebudete jen tak utíkat.
Zůstávám zde, generále.
- Nikam se nehnu. - Tak je to správně.
Nejhezčí cesty...
se podnikají přes okno.
České titulky: JB, 2019